Din episoadele anterioare...
Raul, nu!
Am văzut ce ai făcut.
Sunt Fly Rico. Știi "The Cat"? Caută-mă acolo.
- Bună ziua, dnă Branson! - Dr. Craft! Bună ziua!
- Vreți să stați lângă noi? - Unde e soția dv.?
Soră Molly, am venit să vorbim despre James Hazlett.
- Ai fost salvat, domnule detectiv? - Te oferi?
Autostrada s-a dus naibii.
Și, cu Hazlett mort, oricum n-ar avea cine s-o construiască.
Nu? O firmă care ține la interesele dv.
Oamenii au nevoie
de un campion care să le canalizeze teama și furia în ceva constructiv.
Cum ar fi autostrada.
L-am mai văzut?
Sam, tu și Anton îi urmăriți pe naziști. Noi, pe puști.
Deci... au ars când s-au prăbușit cu mașina?
Da. Au ars.
Dar cu astea în țeastă.
Pat... ce-ar fi să ne prefacem că n-ai văzut asta?
Lewis...
Doar câteva zile. Trebuie să cercetez un fir.
- Nu pot să mint în raport. - Cine zice să minți?
Zic doar să temporizezi. Pierde raportul. Nu te grăbi.
Scoate-o pe Jill la o friptură. Fă-mi o favoare. Te rog.
POVEȘTI DE GROAZÃ: ORAȘUL ÎNGERILOR
Când trebuie să te întorci la muncă?
Duminică. Au nevoie de mine pentru o petrecere.
Știu!
Stătea acolo ca Pancho Villa, cu un briceag de vreo 60 cm.
- Copoii s-au scăpat în pantaloni. - Zevzecii ăștia de "pachuco"...
Jur pe Maica Precista că n-am mai văzut așa ceva. Era imperturbabil.
- Ziceai că-i Fred Astaire. - Deci acum vrei să fii "pachuco".
- Omul are mândrie, frate. - Când nu fură mașini.
Dacă aveau mândrie, ar fi fost alături de noi pe stradă.
Unde era Fred Astaire atunci?
Îți amintești?
- Ce? - Cum a fost cu poliția? Tot?
Nu prea. După ce au început împușcăturile, totul s-a estompat.
Înainte de spital, nu-mi amintesc nimic.
Nu-ți amintești când ai fost împușcat?
Nu. Slavă Cerului!
- Nu știi cine te-a împușcat? - Probabil că tu, nemernic alunecos.
Tiago a fost.
Un polițist era doborât la pământ, și tu...
Sfântă Maică a Domnului...
Raul... îi omorai unul după altul.
Îi omorai unul după altul.
Tiago a venit în fugă. Țipa. Nu cred că l-ai auzit.
Știi ce?
Dacă eram un "pachuco", îi retezam beregata pentru ce a făcut.
E fratele tău! Respectă-l!
Crezi că a vrut să se întâmple așa ceva? Iisuse Hristoase...
Aș prefera să fiu orice pe lume, dar nu Tiago. Nu e unul de-ai noștri.
Nu e de-al lor. E polițist. E mexican.
Nu știe ce naiba e.
Vrei să vezi iadul, frate? Uită-te în ochii lui.
Și fii bun cu el.
Sunt obosit.
Lasă-mă să dorm.
Du-te și fii "pachuco".
Vreau să-ți văd fundul slăbănog în pantalonii ăia caraghioși.
Te-ai trezit?
Da.
Cum te simți azi?
Nu știu dacă-mi doresc chiar atât de tare să fiu primar.
E mai bine să facem asta preventiv. După prânzul de la Rotary,
unde veți mânca o salată Waldorf și veți evita coșul cu pâine,
aveți un interviu la radio și o ședință a comitetului de urbanizare.
Diseară avem cina noastră cu Via Hermosa Development,
unde veți mânca o friptură mică, fără cartofi.
Via Hermosa Development?
Autostrada, domnule. Prietenii noștri germani.
"TOWNSEND IA POZIȚIE"
Recunosc... cu toată atenția primită de la conferința de presă încoace,
e plăcut să am în sfârșit parte de recunoașterea pe care o merit.
Cât despre asta... cum sunteți mai mult în atenția publicului,
ar fi bine să vă supravegheați un pic limbajul.
- Ce vrei să spui? - Viața dv. e mai expusă.
Trebuie să aveți grijă să nu le dați muniție dușmanilor dv.
Trebuie să fiți atent la comportament.
Promit că am să evit coșul cu pâine.
Bună dimineața, domnule consilier! Văd că începi să te agiți.
Doamnă consilier Beck! Cărui fapt îi datorăm plăcerea?
E doar o mică chestiune a comitetului pentru transporturi,
dacă nu te superi că-ți întrerup rigurosul regim de sănătate.
- Dacă ne scuzi, dră Malone... - Rămâne.
Cămașa însângerată a fost o superstratagemă. Foarte inventivă.
Jur că nu pot să deschid radioul fără să-ți aud vocea melodioasă.
S-ar putea chiar crede că o să candidezi la primărie.
Când oamenii aud o voce cinstită, vor s-o audă mai des.
Și acum crezi că ai să construiești autostrada aia
pe mormintele a patru polițiști și opt mexicani.
Da, doamnă. Voi vindeca rănile orașului cu beton și cu asfalt.
Dacă tu crezi că o să te las să prefaci consiliul municipal Los Angeles
în propriul tău mic Al Treilea Reich, te înșeli amarnic, domnule.
Pun la zid fasciști țucălari ca tine de când sugeai la sânul mamei!
Vrei război, puiule? S-a făcut.
Și să-i schimbi numele în "Autostrada Maynard West Memorial"?
Peste cadavrul meu.
Cum dorești.
Deci mă duc în avanscenă, stânga.
Tu cânți până ajung la locul stabilit, apoi eu spun:
"Dar Domnul nu ne ușurează întotdeauna soarta, nu-i așa?"
Eu continui să vorbesc, tu rămâi pe același acord.
"El poate face din ascensiunea spre vârf o călătorie anevoioasă."
"Deci la ceas de cumpănă, ascultați corul ceresc din tărie"
"și nu uitați asta..."
E foarte bine, Bob. Trebuie să plec. Punem totul la punct mâine.
Ar trebui să repeți tot cântecul și predica.
- Am probă cu Brent. - Altă probă?
Vrei să fiu prezentabilă, nu?
Când te întorci? Am programat câteva lucruri.
Nu știu. Cred că vrea să-mi arate niște creații noi.
- Te poate duce Randolph. - O să conduc eu, mulțumesc.
- Ne vedem mâine. - Molly Joan!
Ar trebui să te ducă Randolph.
- Pentru Dumnezeu! - Mă gândesc la siguranța ta.
N-o să mă răpească nimeni, îți jur.
O să port ochelarii. O să port pălăria.
E doar o probă la un costum, mamă!
Nu-ți face griji, draga mea. O să mă întorc curând.
Tu adună acolo banii ăia.
Ia te uită, domnule Hazlett...
Bună dimineața, băiete! Aș vrea să stăm puțin de vorbă.
- Aici, mulțumesc. - Poftim?
Nu mă întreba pe mine. Eu sunt doar un trepăduș.
Căpitanul dorește să discute cu tine la secție.
De ce? S-a întâmplat ceva?
E doar o chestie de rutină. Nu știu. Urcă.
N-avem noi căderea să ne întrebăm de ce.
Lucrezi în ziua liberă! Asta înseamnă inițiativă.
- Cum se simte fratele tău? - E bine, domnule.
Du-te acasă, domnule detectiv. Vă dăm zile libere cu un motiv.
Da, domnule.
Și luni vor fi la fel de morți.
Am învățat asta pe pielea mea.
Am lucrat la cazul Florence Moore.
Era o fetiță de 12 ani.
Nu mi-o puteam scoate din minte.
I-a tăiat brațele și picioarele și i-a ținut ochii deschiși cu sârme.
- Cum mai poți să dormi, cu așa ceva? - Cum ați reușit?
Cu Seconal. Luat cu pumnul. Primul sertar de sus, la birou.
Poți să apelezi oricând. Acum du-te acasă.
Domnule detectiv Vega?
- Dră Finnister? - Putem sta de vorbă?
- Desigur. Dorești să intrăm? - Nu. Aici e bine.
- Cu ce-ți pot fi de folos? - M-am rugat pentru fratele tău.
Știu că săptămâna asta a fost foarte grea, și-mi pare nespus de rău.
- Ați ținut o slujbă funerară? - Nu, și-a revenit. S-a trezit.
Domnul fie lăudat! Mărețe sunt lucrările Lui.
- Ar trebui să te urci în autobuz. - Nu e nevoie.
Nu fac des asta.
Să acostezi polițiști în stații de autobuz?
Să ies singură. Și încă, în pantaloni.
E ziua ta liberă?
N-am așa ceva.
E mereu de muncă, nu? Sunt atât de multe biete suflete...
E greu să le lași în urmă. Îți rămân în minte.
- Căpitanul mi-a recomandat Seconal. - Nembutal e mai bun.
Îți dorești vreodată să fii altcineva? Cu totul și cu totul altcineva?
Un șeic arab?
Nu. Un om normal, care n-a auzit de Nembutal,
care se poate duce la piață, la cumpărături, ca toată lumea.
- Nu o asemenea ciudățenie. - Nu ești o ciudățenie.
Ba da, sunt.
Asta am fost crescută să fiu.
Aveam în jurul meu "îmblânzitori de șerpi" și escroci,
iar eu cântam cât mă ținea gura. Micuța Soră Molly.
Uneori, vrei să fii doar Molly.
Tu îți dorești mereu să fii detectivul Vega?
Nu-ți dorești uneori să fii doar...
Îmi pare rău, nu ți-am reținut numele mic.
Santiago. Tiago.
Ba da, uneori îmi doresc să pot fi doar el.
Din câte îmi amintesc, odinioară era un tip de treabă.
Atunci, am să-ți spun Tiago.
Ți-am răpit destul timp. Îmi pare rău. Am vrut doar să...
Stai...
Cum ți-ar plăcea să fii altcineva, doar azi?
Da, m-am gândit să fac o facultate. Poate, cu o bursă pentru fotbal.
Nu ți se pare că aș avea alură de mijlocaș?
Unde suntem?
Da... Aici e bine.
- Vino, băiete. - Nu.
- Nu te prosti. - Nu.
Ce am făcut?
A fost plăcută cina de luni?
În restaurantul italian, cu prietenii tăi germani?
Dacă mai veneau și vreo doi japonezi, aveați o adevărată Axă.
- Vorbește-mi despre asta. - M-ar omorî.
Dar eu ce crezi c-o să fac?
Te-am răpit, ți-am spart dinții, ți-am făcut nasul zob,
și acum o să te arunc în prăpastie, unde jur că o să te mănânce coioții.
Hai, fă-o! Ar fi cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat toată săptămâna.
Spune-mi despre ce e vorba. Sunt polițist. "Servesc și apăr".
Haide! Nu mă obliga să-ți fac rău.
Și eu am avut cea mai proastă săptămână din viața mea.
Și, crede-mă, când un evreu spune asta... înseamnă ceva.
Știi ce se întâmplă în Germania acum?
Glumești.
Ai auzit vreodată de un anume Wernher von Braun?
Instruiește-mă.
Trei încercări? Bine. Am trei șanse.
Încă trei, și primești un Popeye.
Vrei un Popeye?
Care fată nu vrea?
Ești foarte mulțumit de tine, nu-i așa?
Să-l stăpâniți cu plăcere.
E nemaipomenit.
Tocmai împlinisem șapte ani.
Noi nu ne prea duceam nicăieri, dar tata a reușit să strângă
banii de autobuz ca să ne aducă pe toți aici.
Jur că ni s-a părut că suntem în "1001 de nopți".
Nu ne puteam permite să ne dăm în ceva, dar n-a contat.
Fratele meu Tomas și sora mea Gina trăiau încă.
A fost cea mai frumoasă zi din viața mea.
Ce s-a întâmplat cu ei, dacă nu te supără că întreb?
Holeră. A cuprins tot cartierul.
Ne-am îmbolnăvit toți. Unii dintre noi s-au făcut bine.
Îmi pare foarte rău.
Laura, a sosit dna Branson?
Nu, dar dna Wayne a venit mai devreme.
- Ai sunat-o pe dna Branson acasă? - Da. Nu răspunde nimeni.
- Îi spun dnei Wayne să intre? - Te rog.
Nu...
- Anulează-mi programările de azi. - Poftim?
Da. Pentru tot restul zilei. Mulțumesc, Laura. Asta e tot.
Frank?
Ce s-a întâmplat?
Unde e mama ta?
Tu ești teafăr?
Dnă Branson, sunt dr. Craft.
Doamnă Branson?
Dumnezeule!
Ridică puțin bărbia.
Sper că nu ustură prea tare.
"Ustură"... Ești atât de american!
Dl Branson nu se poate tempera. Frank îl enervează.
L-am trimis pe Frank afară ca să nu afle, dar știe.
Poți să lași bărbia în jos. Mulțumesc.
Azi ne-am luat dintr-un fleac. Frank are greutăți la școală.
Nu se integrează printre ceilalți băieți.
Printre evrei.
Dau în el și-l fac în fel și chip.
Dl Branson îi spune să riposteze. Să dea și el.
Eu îi spun că Frank e prea firav pentru asta. Știi cât e de bolnav.
Băiatul ăsta îmi sfâșie sufletul.
E singurul lucru care e al meu.
Locul ăsta, casa asta... E America.
Ce înseamnă asta pentru mine?
O să fie mai bine.
Când am venit aici după război... a fost foarte greu.
Dar mi-am găsit prieteni. Prietenii mei germani.
Sper că o să-mi dai voie să te prezint lor.
Ești atât de bun cu mine!
După cum știi, fiul meu Tom își serbează duminică ziua de naștere.
Cred că e de vârsta lui Frank. O să veniți?
Adu-l pe Frank, și va avea prieteni.
Spune că o să veniți, da?
Va însemna enorm pentru Frank.
Atunci, rămâne stabilit.
E mai bine.
Te rog să păstrezi pansamentul până mâine.
Nu.
- Nu în casa domnului Branson. - Îmi pare rău.
Te rog...
Dacă ești atât de drăguț încât să ne inviți,
lui Frank și mie ne-ar plăcea foarte mult să venim la tine acasă duminică.
Să ne întoarcem în lumea reală, căpitane.
Nu cred că e căpitan. E doar un marinar.
În orice caz, va trebui să rămână la tine.
E al tău. Am cheltuit 10 cenți ca să-l câștig.
L-ai tras pe sfoară pe bietul om.
Ar trebui să-ți fie rușine, domnule detectiv.
Nu pot să-l iau acasă, Tiago.
Cineva atât de fercheș și de voios n-are ce să caute la mine acasă.
Te rog, ia-l.
Asigură-te că are mereu spanac din belșug
și o provizie mare de tutun pentru pipă.
Te duc înapoi la secție.
Cred că vreau să mai rămân puțin aici.
Vreau să mai dureze puțin.
Ce anume?
A doua cea mai frumoasă zi din viața mea.
Sunt sigur că îți poți imagina complexitatea aranjamentelor.
Sunt făcute să deruteze și o fac în mod admirabil.
Deci banii trec prin Via Hermosa Development spre campania mea?
Prin diverse organizații de caritate, mai întâi,
dar detaliile sunt nesemnificative pentru tine.
Îmi plac detaliile.
Ezit să te plictisesc după un Chateaubriand atât de bun.
Plictisește-mă.
Detaliile nu te privesc.
Via Hermosa?
Numele în spaniolă e cam obrăznicuț,
având în vedere că le demolăm cartierul.
Înseamnă "stradă frumoasă"
și ce va fi mai frumos decât admirabila ta autostradă
și calea ta de aur către viitor?
Și cămașa aceea însângerată, ca să nu mai vorbim de aducerea bietei văduve...
Îndrăzneala ta nu are limite.
Norocul îi favorizează pe cei îndrăzneți, nu?
Întru totul. Și cutezanța ta e la fel de herculeeană ca apetitul.
Vă mulțumim pentru cină, dle Goss, dar mâine ne așteaptă o zi plină.
Așteaptă, Alex.
Doamna consilier Beck a deschis atacul asupra mea și a autostrăzii.
M-a urât din prima clipă. Trebuie să facem ceva în privința ei.
De exemplu?
Fă ce naiba faceți voi. Dă-i drumul maimuței tale din lesă. Omoară cățeaua.
Deci vrei să asasinăm un membru al consiliului municipal?
Da, asta vreau.
Nu uitați cine face jocurile, băieți.
Fără mine, n-aveți nimic. E afurisita mea de autostradă.
Și, dacă nu vă place, vă puteți vârî Via Hermosa adânc în Via-dos.
Ai dori să reformulezi?
Să mă gândesc... Du-te naibii, nenorocitule!
Dacă doamna consilier Beck devine un obstacol,
ne vom ocupa de ea în modul nostru, fără noțiunile tale grotești, de gorilă.
Iar tu, domnule, trebuie să-ți amintești un factor evident:
ești un odios burduf cu mațe, de care mă folosesc.
Ai un dar aparte pentru o retorică respingătoare și o demagogie fetidă.
Îți recunosc acest merit. Dar recunoaște și tu un lucru:
vorbesc în numele lui Adolf Hitler.
Vorbesc nu pentru seara asta, ci pentru următoarea mie de ani.
Și când armata germană va străbate în pas de marș Sunset Boulevard,
vei fi ori de partea noastră, ori sub cizmele noastre.
Ce alegi, maimuță mică?
Scuzați-mă. O să vă spun "noapte bună".
Ai făcut-o. O să suport consecințele toată săptămâna viitoare.
- Știi ce va face acum. - Îngăduie-i o băutură cu ciocolată.
Oricum, la Berlin toți sunt grași. Iisuse, ar trebui să-l vezi pe Goering.
Dacă ar fi doar o băutură cu ciocolată...
Știi ce?
Nu sunteți atât de deștepți pe cât credeți, amărâților.
Charlton! Domnule! Stați!
Să mergem să bem ceva. Să ne facem mangă și să-i scuipăm în ochi.
Frate al inimii mele, trebuie s-o cunoști pe regină.
Nimeni nu stă alături de mine, dacă nu-i pupă inelul.
Regină! Ți-l prezint pe micul Mateo.
Spune-mi Rio, băiețel.
- Ai făcut figură bună pe ring. - Da... E minunat să dansezi.
Ãsta e tipul ăla dat naibii de la spital, despre care ți-am zis.
I-a ținut piept nenorocitului de Reilly. N-a scos un sunet.
- Ce-ți face fratele? - Bine. E acasă.
Mizerabilii de polițiști... L-au împușcat în cap.
De ce ai venit abia acum? Nu săptămâna trecută am vorbit?
A trebuit să lucrez. De noapte.
Tipule, munca e pentru fraieri și pentru ăia albi la piele.
Când ai să te maturizezi? Și acum ești aici...
Maică Precistă, te rog, fă ceva!
Tu și eu... Să mergem.
Să n-o dai în bară, puiule.
Ce naiba e asta? Intrați la "The Cat"?
Scuze că vă stric fiesta, Zorro, dar încălcați interdicția.
Ce interdicție?
N-ai aflat... domnișoară, sau ce naiba oi fi?
Municipalitatea are acum o oră de stingere pentru voi. De acum 10 minute.
Așa că du-ți lesbiana albinoasă și poponarii drăgălași afară, la dube.
Mergeți toți la pârnaie, amice!
Ticăloșii ăștia mizerabili mi-au tăiat țoalele cele mai bune!
Uneori, polițiștii aduc lame de ras, ca să ne facă hainele fâșii.
Ca să nu mai fim "pachuco", nu?
Puiule, sunt "pachuco" și dacă defilez în pielea goală pe Wilshire.
- Dar ești albă! - Mușcă-ți limba.
Părinții mei sunt din Sevilla, din Spania.
Eu m-am născut în Mexic și ne-am mutat în L.A. când aveam trei ani,
așa că da, nu sunt chiar mexicancă.
Sunt hispanică.
Acum intră în "The Cat"?! Ce naiba urmează?
Urmează să ne împuște ca pe cei din Belvedere Heights.
Așa a fost! Ne împușcau ca pe câini!
- Dacă aveau tancuri, ne călcau cu ele. - Ba bine că nu.
Frate, când trecem la acțiune? Trebuie să luptăm!
- Cu cine? - Cu cine crezi?
- Cu polițiștii? Cu albii? - Ce-ți mai trebuie, Rico?
Vin în cartierul nostru, în clubul nostru, ne cotonogesc,
ne aruncă după gratii fără motiv, și noi ce facem?
Cum ripostăm? Ne ocupăm de șterpelit genți și de furat mașini.
Unde ne e mândria?
Trebuie să ne luăm partea noastră din visul american.
- Ãla nu-i pentru noi. - Ba exact pentru noi e.
Iei ce vrei. Îți croiești drum în sus.
Îți folosești creierul. Îți folosești cutezanța.
Nimeni n-o să ne dea nimic, Rico, așa că-i silim noi.
Mai întâi, îi facem să se uite la noi. Pe urmă, îi facem să le fie frică.
Suntem "pachuco". Suntem mexicani.
Suntem azteci. Suntem tuciurii. Suntem macaronari.
Suntem hispanici. Suntem chinezoi gălbejiți. Suntem poponari.
Suntem toate lucrurile de care ei se tem și murim dansând.
Ușurel, mami. O să-l sperii pe puști.
Are dreptate.
Ce are un "fasolar"? Pielea lui, și-atât.
Să-ți zic ceva despre piele, cumetre.
Cum m-am născut, am fost aruncat ca un gunoi.
Mama e drogată de nu știe de ea. Tata... cine naiba știe?
Ca să supraviețuiesc în orașul ăsta, am făcut totul. Am furat.
M-am prostituat. Am mâncat gunoaiele omului alb, în spatele restaurantelor.
Apoi, într-o bună zi, am cunoscut un bărbat.
Papa Pachuco, din Juarez.
El mi-a făcut asta.
Acum port pielea asta cu mândrie, cu stil,
și n-o să irosesc toate astea
într-un război nebunesc cu albii, pe care nu-l vom câștiga!
- Deci nu facem nimic? - Și cum să-i înfrângem?
Facem Los Angelesul să sângereze.
Știi ce era aici, unde stăm în clipa asta, acum 90 de ani?
Era Mexic.
E orașul nostru, Rico. Noi l-am întemeiat.
Noi l-am construit. Îl luăm înapoi.
Înainte de a ne arunca în luptă,
să-l facem pe băiatul ăsta de-al nostru.
Îți mulțumesc că ai venit, partenere.
Dă-i prietenului meu unul din astea, Sammy.
Și pune "Rose's", nu din ăla american.
- Îți place ginul cu suc de limetă? - N-am băut niciodată.
Mulțumește Domnului că m-ai cunoscut. Mai înveți și tu ceva. O să-ți placă.
Te apără și de scorbut. Un avantaj în plus.
Deci... îmi iau vreo două zile libere.
Bine.
Nu mi-am luat concediu... cam niciodată, așa că a venit vremea.
- Unde te duci? Pleci din oraș? - Nici vorbă. Urăsc să ies din L.A.
Dar trebuie să-mi îngrop un amic, pe Anton.
N-are pe nimeni, n-are soție,
fiindcă era o mare pacoste, așa că m-am gândit s-o fac eu.
E frumos din partea ta.
Da... Eu și toți evreii care jelesc. O să fie de pomină.
N-am dreptate? Ambrozie, prietene.
După ce mori și ajungi în rai, asta bei.
În rai n-ai scorbut!
Apropo... Sora Molly și-o trăgea cu Hazlett.
E totul aici. Registre ale templului și contracte imobiliare din biroul lui.
Și-a construit un cuibușor de nebunii în Malibu,
dar cu bani ai bisericii, deci scutiți de taxe.
Și s-a străduit din greu să ascundă asta,
deci nu voia să afle zmeoaica. Și de ce?
Ca să i-o tragă fiicei, în sunetul valurilor. Ți-am zis că e o prefăcută.
- Nu știi asta. - Ba știu foarte bine.
Bărbații ascund ceva doar pentru bani sau păsărică,
iar Hazlett avea o grămadă de bani.
Ia geanta. Parcurge totul și zi-mi că mă înșel.
Se pare că avem un nou suspect, partenere.
Cea mai veche poveste din lume.
Doar nu i-ai crezut "fațada", nu?
- Încă o cred. - Maturizează-te.
Trăim într-o lume haină.
Și numai pe noi doi ne are ca s-o salvăm.
Încă două, Sammy!
Subtitrare: Retail